Az utóbbi években elterjedt a szülinapozásnak az a kényelmes - ám igen költséges formája -, amikor egy gyorsétterem vagy játszóház adja a helyet, a tortát, üdítőt, szendvicseket. Jobb esetben a hoszteszek gondoskodnak a gyermekek szórakoztatásáról. Rosszabb esetben - mint ahogy egy játszóházban ezt tapasztaltam - csak akkor lépnek kapcsolatba a gyerekekkel, ha valaki mondjuk, háttal akar lejutni a csúszdán, vagy netán összeverekednek. Ilyenkor igyekeznek elhárítani a veszélyes helyzeteket.
Mit csinálnak ez alatt a szülők?
Egyesek elintézik a szükséges bevásárlást vagy megfőzik az ebédet. Akiknek „nem akad jobb dolguk”, azok beülnek a gyorsétterembe, vagy a játszóháznál a váróba, ismerkednek, kellemesen elbeszélgetnek egymással, miközben fogyasztanak, tovább növelve ezzel a cég bevételét.
A bulizó gyerekek persze önfeledten ugrálnak a gumivárban, hemperegnek a színes golyók között, bújócskáznak a labirintusban, várat építenek a hatalmas szivacsból készült építőkockákból, esetleg társasoznak.
Tapasztalatom szerint valahogy presztízskérdés lett ez a semleges, játékeszközökkel többé-kevésbé jól felszerelt helyszínválasztás az ünnepléshez.
A szülőket két oldalról éri a nyomás: a gyerek mindenáron játszóházas, vagy gyorséttermes bulit akar, érthető, hiszen élményekben gazdagon tér haza. Mi szülők pedig érveket keresünk saját magunk meggyőzésére: „nem akarok lemaradni a többi család mellett, snassznak fogják találni az otthoni szülinapozást”, „lestrapáltak vagyunk az egész heti melótól, meg a háztartástól, nem hiányzik a dupla adag takarítás, különben is szétszedik a lakást” és még sorolhatnám. Ha a mi gyerekünk a vendég, akkor pláne jól jön a meghívás, igaz, hogy 1-2 ezer forintos ajándékot azért illik vinni a meghívottnak, de a gyerek jól szórakozik, addig is együtt lehet barátaival és ezzel letudtunk egy játszóházi alkalmat is.
Aki úgy gondolja, tönkre fog menni az a bizonyos gyorsétterem hálózat, mert palántája születésnapját nem nála ünnepli meg, és hová viszi majd a csemetéjét, ha feltétlenül csirkefalatokat szeretne enni és a Playstation nélkül már nem tudna meglenni, vagy ferde szemmel fognak rá nézni, mert nem tartozik a törzsközönséghez, az ne olvassa tovább ezt a cikket.
Még valami: nem említettem a szűk családi körben és az óvodában tartott ünnepléseket. Minden család magánügye, hogyan és hányszor köszöntik fel a gyermeket. Mi is szoktunk egy kis meghitt ünneplést tartani - lehetőleg a születés tényleges évfordulóján. Az óvodai köszöntés ellen sincs semmi kifogásom, mert ezek az események szeretetből szerveződnek. Ami igazán felháborít az a mechanizmus, amin a reklámok is alapulnak: a gyermekben olyan vágyakat, kívánságokat generál, amelyek pazarló költekezésre indítják a családokat. Otthon nem lehet azokat a játéklehetőségeket megteremteni, amit pl. egy játszóház vagy gyorsétterem kínál. Ez azonban nem jelenti azt, hogy az otthoni szórakozás minőségileg rosszabb, csak éppen más.
A gyerekpartik jó lehetőséget kínálhatnak kisebb szülői közösségek, barátságok kialakulására is. Szerintem azért nem árt mondjuk 10 gyerekre legalább 3 felnőtt jelenléte, hiszen nagy felelősség ennyi gyerekre vigyázni. Meg tudom érteni, amikor valaki egyszer-egyszer „bedobja” csemetéjét a szülinapi buliba, ez a gyakorlat azonban ne váljon rendszeressé az életében, mert kihasználja a család vendégszeretetét, amikor gyermekmegőrzéssel köti össze a „látogatást”.
Aki még nem gyakorlott az otthoni szülinapok megszervezésében az nyugodtan konzultálhat néhány szülőtársával, megbeszélhetik a korábbi bulik tapasztalatait, a következőkre vonatkozó elképzeléseket.
Játékokkal, ötletekkel pedig portálunk is segít!
Folytatjuk!
Kérjük, támogasd munkánkat!
Ha szeretsz minket olvasni, ha csaltunk már mosolyt az arcodra, ha segített már neked valamelyik szakértőnk, vagy ha egyszerűen Te is fontosnak tartod, amit csinálunk, kérjük, támogasd munkánkat!
Banki átutalással:
Magnet Bank 16200106-11697987
Kedvezményezett: Családi Háló Közhasznú Alapítvány
Közlemény: Média támogatás
Vagy bankkártyás fizetés Simplepay-el az alábbi gombra kattintva: